Україна ратифікувала Конвенцію про доступ до офіційних документів
20 травня 2020 року на своєму черговому засіданні Верховна Рада України ратифікувала міжнародну Конвенцію про доступ до офіційних документів. За таке рішення проголосувало 305 народних ...
![98174425_2360891654215704_2852876947707396096_n](https://www.prostir.ua/wp-content/uploads/2020/05/98174425_2360891654215704_2852876947707396096_n.png)
20 травня 2020 року на своєму черговому засіданні Верховна Рада України ратифікувала міжнародну Конвенцію про доступ до офіційних документів. За таке рішення проголосувало 305 народних депутатів.
Цього кроку від України чекали не тільки експерти з доступу до публічної інформації, а й уся міжнародна спільнота. Адже це десята ратифікація цього міжнародного документу, з якою Конвенція набуває чинності.
Хоча Конвенцію Тромсо підписали 17 країн, проте саме Україна стала “країною-ініціатором”, яка вивела сферу доступу до публічної інформації на міжнародний рівень. За це звання змагались Бельгія, Грузія, Ісландія, Північна Македонія, Сан-Марино, Сербія, Словенія та Україна. До цього часу сфера доступу до публічної інформації регулювалась у кожній державі тільки на національному рівні.
Центр демократії та верховенства права ще з 2016 року активно підтримував та адвокатував ратифікацію Конвенції. Ми неодноразово наголошували на необхідності ратифікації, привертали увагу громадськості, співпрацювали з ключовими органами влади, які приймали схвальні рішення у цьому процесі.
Історія ратифікації
Україна підписала Конвенцію Ради Європи про доступ до офіційних документів (відома також як Тромська Конвенція) ще у квітні 2018 року. Це перший міжнародний документ такого рівня, у якому держави не лише визнають право на доступ до інформації, а й погоджуються забезпечувати таке право і співпрацювати у сфері доступу. Цього ж року Україна намагалась ратифікувати цей документ, проте у парламенті не вистачило голосів і розуміння важливості такої ратифікації.
З осені 2019 року законопроект про ратифікацію цього міжнародного документу за ініціативою Комітету з питань гуманітарної та інформаційної політики та сприяння Міністерства юстиції України, Міністерства закордонних справ України, Ради з питань свободи слова та захисту журналістів при Президентові України пройшов швидке погодження в усіх органах влади, задіяних у цьому процесі. 31 січня 2020 року Президент України вніс законопроект до парламенту для проходження процедури ратифікації. Законопроект про ратифікацію цього міжнародного документу також отримав схвальне рішення Комітету ВРУ з питань інтеграції України з Європейським Союзом, який є головним щодо нього, та був винесений на голосування у сесійній залі.
Наступним кроком є підписання ратифікаційного закону Президентом та його офіційне оприлюднення. Сама ж Конвенція набирає чинності в перший день місяця, що настає після завершення тримісячного строку від дати, коли Україна її ратифікувала.
“Ратифікація Конвенції Тромсо – це нагода для України зробити вагомий внесок у розвиток доступу до інформації в Європі. Україні є чим пишатися і чим поділитися у цій сфері!” – зазначив директор ЦЕДЕМ Тарас Шевченко.
Що зміниться із набуттям чинності Конвенцією?
Основна перевага Конвенції – створення першої в світі міжнародної системи моніторингу у сфері доступу до публічної інформації. Іншими словами, буде досліджуватись, як країни-підписанти ефективно імплементували положення Конвенції (мінімальні стандарти доступу).
Для цього буде створено два моніторингові органи:
- Група спеціалістів з доступу до офіційних документів – орган, до складу якого увійдуть незалежні та висококваліфіковані фахівці у сфері доступу до офіційних документів. Мета цього органу – стежити за ефективністю застосування країнами-підписантами положень Конвенції.
Для цього Група може надавати свою експертну думку з питань застосування положень Конвенції, вносити пропозиції щодо його покращення, обмінюватися інформацією та звітувати про значні досягнення, а також надавати свої пропозиції Консультації Сторін. Крім цього, Група подаватиме звіти про достатність закріплених у законодавстві країн-підписантів заходів і практичних дій, здійснених для втілення положень Конвенції.
- Консультації Сторін – орган, до складу якого буде входити по одному представникові від країн-підписантів Конвенції та який буде:
- розглядати доповіді, думки та пропозиції Групи спеціалістів з доступу до офіційних документів
- надавати рекомендації та пропозиції Сторонам
- вносити пропозиції стосовно змін до Конвенції та надавати оцінку запропонованим у порядку статті 19 Конвенції змінам
Представники від України будуть членами обох цих міжнародних органів.
У разі набуття чинності Конвенцією, Україні не потрібно буде вносити зміни до чинного законодавства. Закон України «Про доступ до публічної інформації» був прийнятий у 2011 році і розроблявся з урахуванням положень саме цієї Конвенції.
Читайте також:
РАТИФІКАЦІЯ КОНВЕНЦІЇ ТРОМСО: ЯК ВІДКРИТИ НОВУ СТОРІНКУ У СФЕРІ ДОСТУПУ
КОНВЕНЦІЯ ТРОМСЕ: ЧИ СТАНЕ УКРАЇНА ЛІДЕРОМ?
КОНВЕНЦІЯ ТРОМСЕ: МІФИ НА ПЕРЕШКОДІ РАТИФІКАЦІЇ
Довідка: 18 червня 2009 року, у м. Tromsø (Норвегія) Рада Європи прийняла Конвенцію про доступ до офіційних документів (Конвенція Тромсо). Цей документ вперше вивів тему доступу до публічної інформації на такий високий рівень. Положення Конвенції наша країна враховувала, розробляючи проект Закону “Про доступ до публічної інформації”, який свого часу увійшов у десятку найкращих у світі і зараз перебуває в першій десятці європейських законів.
З того часу Конвенція є відкритою для підписання усіма країнами Ради Європи але досі не набрала чинності – для цього потрібно, щоб Конвенцію ратифікували 10 країн.
Конвенція закріплює мінімальні стандарти у сфері доступу до публічної інформації:
- Країни повинні гарантувати право на доступ до офіційних документів всім особам, а не тільки своїм громадянам;
- Подання запитів повинно бути безкоштовним і без зазначення, чому запитувачу вона потрібна;
- Відповідь на запит повинна надаватись у розумний і короткий строк;
- Будь-які обмеження у доступі до інформації повинні проходити тест на шкоду та суспільний інтерес;
- Запитувач повинен мати доступні шляхи оскарження порушення його права до незалежного органу та суду.